![](https://aktualne.cvut.cz/sites/aktualne/files/styles/large/public/content/b3efada6-d837-4fa6-8007-d07c33189ca7/0c9361ab-79e9-417d-b570-82725da7507a.jpg?itok=5P0TSe3O)
Poprvé se ho účastnila také Fakulta elektrotechnická FEL ČVUT s instalací Forum Robotum. Během čtyř návštěvních dnů přilákala neuvěřitelných 24 000 lidí všech věkových kategorií, což z události dělá jednu z největších popularizačních aktivit fakulty posledních let. Je vidět, že společná budoucnost lidí a robotů je téma, které hýbe společností!
Video z instalace FELu - https://youtu.be/65mZvCxGylU.
Říše robotických zvířat
Co mohli návštěvníci zažít? Tým složený z vědců, studentů a externího designéra proměnil dvůr kampusu na Karlově náměstí v robotickou zoo. Čtyři typy výzkumných robotů se promenovali po vyvýšených pódiích a ukazovali, co umí. Pro účely instalace byli roboti rozšíření o LEDkové exoskeletony, jejichž barevná proměna sloužila k interakci s návštěvníky. Svítící orgány připomínaly tvarem krovky hmyzu, poupata, paví ocasy nebo motýlí křídla. A není to náhoda! Anatomie a pohyb některých robotů (např. šestinohého pavouka nebo robotického psa) jsou totiž odvozeny od reálných zvířat, a tak i tyto prvky našla inspiraci v přírodě.
„Na rozdíl od skutečných živočichů jsou ale roboti pořád jen pouhé stroje, a tak měli problémy s adaptací na změnu okolního prostředí,“ vzpomíná koordinátor robotické smečky Bedřich Himmel. „V průběhu večera padala mlha a pódium se začalo zrcadlově lesknout (alespoň pro některé senzory) a klouzat. Proto jsme museli čtyřnohé roboty vybavit speciálními návleky vyrobenými z protiskluzových rukavic a upravit parametry řídicích algoritmů,” vysvětluje Himmel, jak si s nečekanými výzvami na místě poradili.
Svět, jak ho vidí roboti
Na velkém plátně se promítala hloubková mapa prostoru, kterou si roboti konstruovali pomocí lidarů (laserových měřičů vzdálenosti). V reálném čase tak diváci mohli sledovat, jak stroje vidí svět kolem sebe včetně nás.
Tato mapa zprostředkovávala i samotnou interakci s diváky. V prostoru byly virtuální krychle různých barev a zvýšený pohyb v jednotlivých částech vyslal příslušný barevný signál robotům. Lidé na roboty mávali, zvedali své děti na ramena nebo tancovali podle návodné animace na plátně. Proměna světelných prvků na robotech vždy rozveselila všechny pozorující (zejména, když se všichni roboti naráz zbarvili do výrazné červené) a současně byla ukázkou toho, jak by může vypadat odezva robotů na naši přítomnost.
Zaposlouchejte se do elektromagnetického pole
Nějakého robota už asi viděl každý z nás, ať už jde o jednoduché hračky, průmyslové stroje nebo experimentální systémy pro výzkum. Už jste ale někdy slyšeli, jak takový robot zní? Není to úplně běžné! A tak jsme se rozhodli pomocí snímače z kytary převést elektromagnetické pole robotů na zvukovou stopu. Tu jsme následně zharmonizovali, takže celý prostor zaplnila magická hudba připomínající soundtrack ze sci-fi filmů. A připevnili jsme také snímače přímo na robotické psy SPOTy, kteří při pohybu vydávali temné tóny.
Za tímto komplexním audio zážitkem stojí talentovaný doktorand Vojtěch Leischner z Katedry počítačové grafiky a interakce. Potěšený úspěšností instalace nedovede skrývat nadšení: „Neobešlo se to bez spousty e-mailů a porad, ale byla to větší legrace než jsem čekal! Našel jsem nové přátele, zjistil jsem, že i robotům to klouže a potřebují polomáčené rukavice, a zkusil jsem se projet na elektrickém monokole kurátora instalace. Kdybych se znovu rozhodoval, šel bych do toho určitě zas!“
Jako pozitivní zkušenost vidí zapojení do projektu také studentka Inessa Davtyan, která spolu s dalšími studenty fakulty tvořila nepostradatelný tým operátorů.
„Bylo to moc fajn! Díky pečujícím organizátorům se nám pracovalo dobře a robota jsem se rychle naučila ovládat. Nikdy nezapomenu na to, jak návštěvníci fandili robotovi Charliemu, když šel po schodech,“ vzpomíná Inessa na veselé chvíle na festivalu.
Studenti řídili roboty na dálku proto, aby zajistili bezpečný průběh akce a také ukázali roboty v tom nejlepším světle úplným rozsahem pohybu. Takový SPOT totiž umí pěkně tanečky a poslouchá na povel!
Složitý organismus světel, robotů, senzorů a algoritmů
Největší výzvou pro tým bylo integrovat všechny prvky instalace do jednoho fungujícího celku. Ten se kromě samotných robotů skládá z elektromagnetických snímačů, mikrokontrolérů, několika bezdrátových modulů, řízení světel, lidarů, analýzy dat pro zprostředkování interakce mezi člověkem a roboty.
„Dnešní technologie jsou opravdu velmi komplexní. To, co se na první pohled jeví jako jednoduchá věc, obsahuje na pozadí mnoho různých systémů, sběrnic a protokolů. Jejich propojení bylo pro vytvoření takové instalace klíčové – přitom se jedná o neviditelnou a mnohdy náročnou práci výzkumníků,“ upozorňuje kurátor instalace Jiří Zemánek z Katedry řídicí techniky na nelehký úkol. Náročná práce se ale jednoznačně vyplatila. „I já jsem si atmosféru instalace, kterou někteří návštěvníci popisovali jako z jiného světa, opravdu užil,“ dodává.